Der var engang en blå planet, som hed Jorden.
På den levede der ca. 6 milliarder mennesker sammen -
- på godt og på ondt, i krig og kærlighed.
Men der var også liv på en anden planet.
Væsnerne dér var ikke lige så farverige, -
- for de kendte kun til krig og ikke til kærlighed.
Derfor havde menneskene noget, de meget gerne ville have fingre i.
Nemlig kærligheden.
Sådan begynder vores historie. Og det skal blive meget værre.
Sociolog Jesper Osböll er forfatter til "Universets stærkeste kraft".
Hvad fanden var det?
Jeg tror sgu, vi har fået besøg af ræven.
(kaglende høns)
Hvad fanden laver I?
I ved godt, at efter klokken 1900, der vil jeg have ro!
Er det forstået?
Aldrig harjeg da set sådan en flok miserable tredjerangshøns.
Nu tager I jer sammen! Det gælder også dig.
Ja, dig! Du hørte det godt.
(dør, der smækker)
Hvad fanden var det?
Kom her.
Kom her. Ja...
"Mennesket er unikt. Det besidder en evne, som intet andet væsen..."
"...evnen til medfølelse, empati. Kærligheden gør mennesket unikt."
Jesper Osböll, det er store ord, det her.
Mennesket er jo ikke naturens mest fysiske mesterværk.
Vi kan jo hverken leve under vand, flyve eller løbe stærkt.
Vi sveder hurtigt og forfryser meget nemt.
Men i forhold til det at holde hinanden oppe, der er vi sublime.
- Vi kan simpelthen elske? - Vi kan elske hinanden, ja.
Det er det, du i bogen beskriver som "universets stærkeste kraft".
Ja, lidt forenklet. Men menneskets evne til at føle empati gør, -
- at vi er unikke som individ.
- Hvem elsker du selv? - Hvem jeg elsker?
- Du ser sødere ud med kort hår. - Jeg vil hellere have længere hår.
- Jeg ser dum ud. - Du ser sød ud.
Jeg gider ikke snakke om det.
(synger) Det er grimt, grimt, grimt...
Der er mange drenge på min alder, der har langt hår.
(synger) Det er kønt, kønt, kønt...
- "Det er min datter, Caroline." - Nej, mor. Jeg hedder Carl.
Mig og far synes, det er flot.
Det har han overhovedet ikke forstand på. Kig i hans klædeskab, skat.
Er det okay?
- Hvad fanden er det, der lugter? - Så vågn dog op, mand!
Se på os. Carl, for helvede! Du er for ulækker.
- Du lugter som en ko. - Malthe? Tobias?
Vil I gerne høre et eventyr?
Der var engang to nosser. Den venstre nosse hed Tobias, -
- og den højre nosse hed Malthe. De var vildt kede af det...
- Albert, du er syg i hovedet. ...for de var hjemløse.
- Hvorfor var vi hjemløse? - I havde ikke nogen pik!
- Meget sjovt. - Du er en ren spasmager.
He-hem... Undskyld, børn. Må jeg bede om en lille smule ro?
Ja... øhh...
Først så vil jeg supergerne have lov til at præsentere...?
- Rikke. - Rikke er ny pige i klassen.
Jeg håber, at I vil tage supergodt imod hende.
- Rikke kommer fra... Hvor var det? - Aalborg.
Aalborg, ligger det der...? Nå, det ligger oppe nord. Det ved I sikkert.
- Rikke er flyttet hertil med sin... ...mor.
Ja. Det vidste jeg nu godt.
Anyway, bare sæt dig ned. Jeg tror, der er en plads derovre.
Der er desværre sket det superuheldige, -
- at Jette har fået en salmonella- forgiftning og er væk i flere uger.
Anyway, det er held i uheld. I skal have vikar.
- Vikar? Yes! - Maele? Maele?
I er superheldige, fordi... Ja, Lotte?
Min mor og far er også lærere. De siger, at når læreren bliver syg, -
- skal vikaren være lige så god som læreren.
Ellers bliver undervisningen dårlig, og så lærer vi jo ikke lige så meget.
- Hvad er det så, du vil spørge om? - Om hun er en rigtig lærer?
Ellers lærer vi jo ikke lige så meget...
Nu skal I høre. Ulla er udsendt af Undervisningsministeriet.
Ulla skal finde den klasse, der skal repræsentere Danmark i et EU-projekt.
I vil blive testet, og hvis I er rigtig dygtige, -
- skal hele klassen simpelthen en tur til Paris.
- Nice, mand! - Nej, hvor fedt!
Anyway... Resten af dagen kan I holde fri.
- Er der nogen spørgsmål? - Får vi ikke lektier for i dag?
- Luk røven! - Se nu bare at komme af sted.
Carl? Har du ikke en tid hos Claus nu?
Jeg kan forstå, det stadig ikke går så godt mellem dig og klassen?
Nå...
Carl, du har en hel masse had i dig. Det kan jeg godt forstå.
Skulle vi ikke prøve at tale lidt om din mor i dag?
Jeg har drømt om hende i nat.
Hun ligger på sengen. Jeg står og ser på hende.
Hun rækker ud efter mig. Kærtegner min kind.
Det er godt, det der, Carl. Det er virkelig godt.
- Hun hvisker til mig. - Kan du huske, hvad hun hvisker?
"Jeg skal dø, min dreng. Jeg skal dø."
"Lov mig, lige meget hvad, så lev videre. Lev. Lev!"
- Sagde hun virkelig det? - Pludselig hørerjeg en lyd.
Som noget, der kommer baskende og sætter sig i mit vindue.
- En engel? - En kæmpestor høne.
Og... splat! ...lægger den en stor, ulækker lort midt i vindueskarmen.
Det mærkelige er, at den begynder at bevæge sig.
Og op af den kommer du. I ministørrelse.
Du står der med lort over det hele og vinker.
- Så siger du noget. - Hvad sigerjeg, Carl?
"Dav. Jeg hedder Psykolog-Claus."
"Jeg er så snotdum, at man kan få mig til at tro på hvad som helst."
- Vi ses næste onsdag, ikke? - Ja...
Vi ses.
For satan...
Nej, det må I undskylde.
Det er ikke så slemt, som det plejer at være. Man kan redde noget af det.
- Jeg er fandeme en kliché. - Hvad er det?
En stresset far, der ikke kan finde ud af en skid.
Men vi skal nok klare den. Det tager bare lidt tid, ikke?
- Farmand... - Hvad er der, skat?
- Boller du? - Hvad er det, du siger?
Det er nok, fordi du kradser, når du kysser. Så vil de ikke.
Sofie... Man er sammen med den, man elsker, ikke?
- Og jeg elsker din mor. - Men...
Hun er død, og jeg vil have en ny.
En, man kan røre ved.
Sæt dig nu bare over og spis din mad.
Mænd kan da ellers godt lide damer, ikke?
- Munke kan ikke lide damer. - Hvad er munke?
Mænd, som ikke vil være sammen med damer. Og så er der nonner.
- Så er min far en munk. - Ja...
- Har du taget din medicin i dag? - Hvad så, psyko-Carl?
- Kom du på den lukkede? - Skal du ikke have spændetrøje på?
- Nu holder I op med det pis! - Jeg spørger bare til hans sygdom.
- Albert... - Hvad fanden laver du?
(alle mobiltelefoner ringer)
- Ja, det er Lotte... - Det er Rikke.
- Goddag. - Goddag...
Så det er altså 6.B.
Vil du være sød at forklare mig, hvad en "pikar" er?
- Var det ikke dig, der skrev det? - Jo...
Hvad er en pikar, Albert? Er det bare ordspillet mellem P-l-K og V-l-K?
Er det nemmere at sige P end V, når man har overbid?
Er det ikke svært, når du drikker?
Det var jo bare for sjov.
Der er ikke noget så godt som en god latter. Vel, Lotte?
- Nej... - Er du sød at komme og rette fejlen?
Luk hellere munden, når du går, så du ikke ridser gulvet.
6.B...
Jeg må sige, det er meget mærkeligt at sidde her sammen med jer.
Sammen med så mange helt utrolig talentløse børn.
Jeg er ikke vant til så mange dumme mennesker. Og små mennesker!
"Hvad snakker hun om?" At der slet intet foregår i jeres hoveder.
Ingenting. Kun dumhed, dumhed, dumhed.
- Vores gennemsnit... - Fingeren op, Camilla!
Vent, til du bliver spurgt. Om igen! Ja, Camilla?
- Vi ligger faktisk ret højt nu. - Ja...
Du er klogere end en regnorm, ikke? Gør det dig til Einstein? Nej, vel?
- Eller gør det, Phillip? - Jeg synes ikke...
Fingeren op, Albert! Sig kun noget, når du bliver spurgt!
- Ja, Lotte? - Vi har hørt om undersøgelserne.
- Men min mor og far siger... - Lotte, stop.
Stop!
Din mund er jo som en hamster. Den løber rundt og kommer ingen vegne.
Hvis du siger mindre, siger du også færre dumheder.
- Albert, du vil sige...? - Jeg synes, du er helt vildt sød.
- Tusind tak. Det var sødt sagt. - Nej, jeg mente led! Du er sød.
- Led, mente jeg! - Jeg synes også, du er vildt sød.
6.B... Inden vi er færdige med hinanden, -
- er I de mest intelligente og skarpe elever i hele universet.
- Selv dig, Malthe. - Jamen vi går kun i sjette...
Fingeren op, Rikke! Ja, Rikke. Du vil sige...?
- Vi gårjo kun i sjette. - Og din pointe er?
Du får os til at lyde, som om vi skal vide alt.
Jeg ved ikke, hvordan I gør i Ålbår. Der, hvor jeg er fra, ved man alt.
- Ingen ved alt. - Jeg ved alt, Rikke. Prøv mig.
Hvad er...
...634 gange 967?
- 613.078. - Hvad hedder min lillebror?
- Jonas. - Første mål i VM-finalen 2002?
Ronaldo. Men du bliver ikke bedre af at have ham som idol, vel?
Hvad er 2.622.946 divideret med 5124?
511,89422326. Det er bare hjernegymnastik.
- BMW's chefdesigner? - Chris Bangle.
- Fleurs de Nuit? - Parfumen, du stjæler.
- Hvem er Tobias forelsket i? - Han snaver med dig.
- Men han er forelsket i Camilla. - Fejl! Det er han ikke.
Men Camilla er ikke forelsket i dig. Hun er nemlig forelsket i...
- Albert? - Hvad? Hvad er det for noget?
Stille!
Hvad tænkerjeg på lige nu?
Carl... Alle ved da, at mennesker ikke kan læse tanker.
Men i dit tilfælde er det jo ikke så svært.
For du tænker altid på din stakkels, døde mor -
- oppe i himlen.
Så derfor tvinger du dig selv til at tænke på noget andet lige nu. Ikke?
Pandekager med is?
Tak for i dag, 6.B. Jeg glæder mig til vores fremtidige samarbejde.
Af sted!
- Helt ærligt... - Sådan kan hun ikke tale til os!
- Det med dine tænder var ret sjovt. - Hun har jo ret.
- Jeg har hørt om niveauet i skolen. - Ja, vi er faktisk ret dumme.
Jeg skal fandeme ikke til Paris sammen med hende.
Lærere må ikke snakke til børn på den måde. Jeg går hjem og siger det.
Og det med Carl. Og din mor. Finder du dig i det?
- Hvad tænkte du på? - Det her er meget mærkeligt.
Her er listen over alle lærere i landet. Ingen Ulla Harms.
På Undervisningsministeriet...
Heller ingen Harms. Men på Folkeregistret...
Her står alle levende danskere.
- Ingen Ulla Harms. - Og hvad mener du så med det?
Ulla Harms findes ikke.
Jeg skal ingen steder.
Hvad? Holder min kæft?
Deres problem. Hvis de vil fucke rundt med hende, må de gøre det.
Far? Han stresser. Men jeg har styr på det.
Sofie? Hun har det fint. Ikke, Sofie?
- Jo. Kan hun godt høre det? - Ja, ja.
Kom til middag, mor! Der er også pletter på min røde trøje.
Hvis du har tid, så kom og vask. Og vær sød at putte mig, -
- for Carl prutter altid i sengen.
Jeg kan altså ikke høre noget.
Carl? Carl?
- Herinde. Ikke deroppe. - Hej, Carl.
- Hej. - Hej...
Vi er flyttet ind i nr. 14. Det hele er gået sådan lidt tjuhej.
- Jeg hedder Maria. - Jesper.
- Nå, så Rikke er... - Og du er?
- Det er Sofie. - Hej, Sofie.
I må nok hellere passe på. To på samme cykel, og uden hjelm.
- Nå, ja. Selvfølgelig. - Politiet er ret strikse med det.
Jeg har da fået flere... Op til flere...
Nå, du er sådan en... Sådan en, der arbejder...
- En kvindelig... kvinde... - Dig har jeg jo set i fjernsynet.
- Nå, ja, ja... - Kærligheden gør mennesket unikt.
- Synes du? - Var det ikke pointen?
Nå, jo. Det er lidt poppet, måske, -
- men den uselviske kærlighed, det empatiske element er jo -
- en ganske særlig evne, som kun mennesket behersker.
- Min far er en munk. - Er han det?
- Han boller nemlig ikke med damer. - Er det rigtigt?
- Er du en nonne? - Nej, det erjeg søreme ikke.
Så må du gerne blive kærester med min far.
Kom, Sofie. Så går vi op. Hej... Så går vi hjem.
- Drømte du? - Nej. Jeg skal bare have noget vand.
- Hvordan var din nye vikar i dag? - Hun var okay.
Nå, det er en kvindelig? Er hun sød? Flink?
- Det erjo bare en vikar. - Ja, ja...
Nogen interessante?
- Hvad mener du? - Ikke noget.
- Godnat, far. - Godnat.
(marchmusik)
Løb! Løb, løb, løb!
Kom så. Hurtigere, hurtigere, hurtigere!
Op med de knæ, Camilla! Kom så. Og spark jer selv bagi!
Så det gør ondt. Så det kan mærkes!
Hvad laver du der, Carl? Kom ind i flokken. Kom så!
Kom så, kom så, kom så! Hurtigere, hurtigere, hurtigere!
Løb!
Og stop!
Og der var Alexander, Akilles og Cæsar.
Og Wagner, der var Mozart, der var Stravinsky!
Der var Michelangelo. Og så var derjer.
Hold da op. Sikke en flok slatne, små, svedige dejklumper.
Skal I virkelig forestille at tilhøre samme race som Mozart og Cæsar?
Nej, det tror jeg ikke. I ligner jo en portion lunken havregrød.
I dag... skal vi lære... om den helt særlige evne...
...der gør mennesket... unikt.
- Op i tovet med dig, Carl. - Det kan jeg ikke.
- Carl lider af højdeskræk. - Op i tovet med dig, Carl!
- Jeg falder ned. - Så må du bare tage dig sammen.
Ellers får dine venner 100 omgange mere. Eller til de kaster op.
Op med dig, Carl. Kom så! Op med dig.
Kunne du overleve trafikuheldet, kan du nok også overleve det her.
Det her kan du ikke. Det kan du ikke tillade dig.
- Kom så! - Hold op med det, Carl.
Mennesket besidder en evne, som intet andet i universet besidder.
Ja, kom så! En evne, som trods jeres enorme mangel på hjernekapacitet -
- gørjer til et af universets stærkeste individer.
Kom nu. Forestil dig, du er på vej op til din døde mor oppe i himlen.
Din døde mor... Hun sidder deroppe og venter på dig, Carl.
Ser du hende, Carl?
Så du hende? Så du hende, Carl?
Det her må du ikke. Du skal være vores lærer.
- Ikke bare en dum heks. - Bravo, Lotte!
Hør godt efter. Jeg er ved at lære jer noget vigtigt.
Lige nu lærerjeg jer noget meget vigtigt.
Hvad er det for en evne, I har? Se på Carl. Se på den stakkels dreng.
Se nu på ham! Hvad er det for en evne, I viser?
Carl føler sig presset, og I bakker ham op. Hvad er det for en evne?
Hvad er det for en evne, jeg snakker om? Så tag jer dog sammen!
Du vækker vores medfølelse. Vi er unikke, fordi vi kan føle medfølelse.
Bravo, Phillip... Bravo!
Dét var evnen. Medfølelse. Netop.
Ofrer man en fra jeres gruppe, bakker I andre ham automatisk op.
Fantastisk, Phillip. Super duper. Bare ok.
UG... plus. Bare godt!
Det er en evne, som ingen anden race kender.
Ja, du kender den åbenbart ikke.
Børn... Jeg synes... jeg synes simpelthen, I er fantastiske.
Du er den fedeste, jeg nogensinde har mødt.
- Nej, den ledeste! - Tobias... Du er da også fed.
- Nej, du er den fedeste. - Nej, Tobias. Du er den fedeste.
Måtte jeg godt lige...? Hallo.
Hallo... Jeg vil... Vil I ikke godt lige...?
Hvis I lige vil...
Så vil jeg gerne byde jer alle sammen velkommen -
- til det her ekstraordinære... et.
Ulla har været i Undervisnings- ministeriet og er lidt forsinket.
Men jeg tror måske bare, vi går i gang alligevel.
Vi er jo ikke superglade for det her, men så har vi indbudt Claus.
Nu trorjeg, Claus vil sige noget. Ikke, Claus?
Carl? Carl!
- Hej, er det derinde? - Hvorfor fortalte du ikke om mødet?
- Det er ikke vigtigt. - Carl... Kom nu ind.
Hvor...?
- Børn er narkomaner. - Hvad for noget?
Børn er afhængige af deres fantasi. De kan simpelthen ikke få nok.
De sidder hver dag i timevis og glor på vidunderlige, -
- fantastiske, eventyrlige universer på computerskærmen.
Men så bliver skærmene jo slukket.
Og så bliver de lukket ud til det her...
Virkeligheden.
Grå og kedelig mandag. Røvkedeligt.
Hvad gør de så?
Jo... I deres grænseløse, umættelige, -
- nærmest neurotiske behov for spænding, hvad gør de så?
De laver da bare virkeligheden om!
De laver virkeligheden om, nøjagtig som det passer dem.
Uanset, hvor sygelig deres fantasi er.
Jeg siger selvfølgelig ikke, jeres børn er sindssyge.
Jeg siger bare, at man bør udvise endog meget stor forsigtighed -
- i forhold til at tro på, hvad de siger, og hvad de kan finde på.
Fordi børn...
...de kan sgu finde på hvad som helst.
Tak, fordi I lyttede. Tak.
Ja, men så vil jeg sige tak til Claus.
Jeg synes virkelig, det var... Og supervigtigt at få det med.
Nu er ordet frit.
Det vil jeg godt have lov at sige noget om...
- Hun har pludselig intet at sige... - Hun presser ungerne.
- Hvad med Albert og hans tænder? - Der er ikke noget at se.
Undervisningsministeren!
Jeg måtte lige hilse på forældrene. Ulla roserjo jeres børn til skyerne.
Når hun roser, er der god grund til det. Ulla er den bedste.
Med hjælp fra jeres dygtige børn skal vi vise, -
- at vores elever er de bedste i hele verden.
...de bedste i hele verden.
Jeg er sikker på, I vil finde ud af, at jeres børn er i de bedste hænder.
Tusind tak.
Kære venner...
Vi er altid bange for det nye.
Og i det her tilfælde er det mig, der er den nye.
Jeg ser et enormt potentiale i jeres børn, -
- som jeg ikke føler er udnyttet. Det vil jeg gerne gøre noget ved.
Men... Jeg bliver enormt ked af det, -
- nårjeg mærker, at hverken I eller jeres børn stoler på mig.
Tro mig. Jeg er ikke...
...et monster.
Jeg er bare ærlig.
Og ærlighed kan godt gøre ondt en gang imellem, på små børn.
Men tro mig, når jeg siger til jer... Jeg elsker dem.
Jeg elsker deres klogskab. Jeg elsker deres fantasi.
Og deres trods... grrr!
Og deres følsomhed på godt og ondt.
Det er jo det, det handler om... Følelser, ikke?
Følelser er jo det, der gør mennesket så unikt.
Det er derfor, jeg er her.
Det er... Undskyld, jeg bliver bare så ked af det.
Hvor var du, Carl?
Ulla? Ulla... Her, hun er her. Bare kom.
Ulla, der er nogle, der supergerne vil lave et par ord til dig.
Kære Ulla, det har bare været en dum, skæv start.
Vi er mange, der skylder dig en undskyldning.
Især børnene skylder dig en. Børn, sig undskyld.
- Hvad hedder det? - Undskyld.
Vil du godt gå helt frem, Camilla?
Albert, Albert, Albert...
Undskyld.
Sig undskyld, Phillip. Sig undskyld.
Sig så undskyld! Ja, undskyld...
- Carl? Hvad laver du her? - Jeg må tale med dig, Phillip.
Og ministeren kom ligesom ud af en kugle?
Tager du medicin?
Kan du huske, jeg spurgte, om hun kunne læse mine tanker?
"Ingen mennesker kan læse tanker," sagde hun.
Hun gættede på pandekager med is.
- Og det var det, du tænkte på? - Ja.
"Ingen mennesker..." Fuck!
Vi må fortælle det til de andre.
Nej... Så tror de jo for alvor, jeg er blevet sindssyg.
- Hvorfor siger du det så til mig? - Du er også lidt sindssyg.
Du har ret.
- Du fandt dem i hendes taske? - Mærkelige tegn.
Lad os vise det til min far. Han ved alt om sprog.
Det er fra en cornflakes-pakke, ikke? Det er det rene nonsens.
Hvad så med kortet her? Der står et eller andet underligt.
Det er dansk. Det er bare spejlvendt. Se her.
"Jens Peter Hansens Hønseri." Hvad har vi her?
Vi ved ikke, hvor det er taget. Det mærkelige er bare...
Alle menneskene, de står der bare.
Det er meget mærkeligt.
Det er meget, meget mærkeligt, det her.
Det er mærkeligt, hvordan I har kunnet lave det. I står der begge to.
Hvad sker der?
- Ses i morgen. - Ja, vi ses.
Der er kommet flere på.
Det kan ikke lade sig gøre. Et billede af os, der ikke findes.
- Vi har aldrig været der. - Du er mere sindssyg end Carl!
- Hvad er det, vi...? - Det er mig, der står der!
Mig, Carl, Camilla, Tobias, Laura, Lotte, og nu dig.
- Der kommer hele tiden flere på. - Kom tilbage til virkeligheden.
Enhver kan lave det der i Photoshop. Han prøver at gøre os sindssyge!
Kom.
Hej, Carl. Jeg synes lige, vi skal snakke sammen.
Hvad... er du sikker på, du fandt det her i hendes taske?
- Hvorfor? - Fordi det er helt vildt.
Det er et foto af os, på et sted, hvor vi aldrig har været.
- Hvad laver du, Carl? - Du er syg i hovedet.
Jeg er pisseligeglad med, hvad du tænker.
Og jeg er pisseligeglad med, hvad I alle sammen tænker.
- Det er du også pissegod til. - Til hvad?
Ja, til at være pisseligeglad med alting.
Der er noget helt galt, og det rager dig ikke en skid.
- Jeg erjo syg i hovedet, ikke? - Jo.
Du er fandeme lige så død som din mor!
- Nej, Carl. Stop! - Min mor er ikke død!
- Stop ham! - Hvad går der af dig?
- Skete der noget med dine tænder? - Det er okay.
- Gjorde det ondt...? Godt. - Du skal fandeme altid lave pis!
Og du skal altid snakke. Luk røven!
- Hvad laver du? - Lukker røven!
Lad os hellere bruge vores energi på hende.
Carl... Nu fortæller du de andre, hvad du har fortalt mig.
Carl, helt ærligt... Tager du medicin?
- Jeg tror på dig. - Det gør jeg også.
- Undskyld, Carl. - Det er okay.
Skal vi se, hvor hun bor? Phillip har fundet hendes adresse.
Hvad nummer var det?
- Nummer 1. - Skal vi se, om hun er hjemme?
Der er helt mørkt. Jeg kan ikke se noget.
- Nej. Hvad laver du? - Der er jo låst.
- Hvad nu, hvis der ikke havde været? - Kom.
Nej, det mener I ikke. Det er fandeme for farligt.
- Albert har ret for en gangs skyld. - Kom nu, vi skrider.
- Vi kan ikke stå her. - Vi bliver.
- Hvad med en til at holde vagt? - Har du din mobil?
Ring på Camillas nummer, hvis Ulla Harms kommer.
Hvor er det mærkeligt.
Her kan man da ikke bo.
Hey... Kom og se!
Fuck, mand!
Det er jo os på alle billederne.
- Din far... - Jeg kan altså ikke lide det her.
Det er alt for farligt. Albert havde ret.
Camilla...
Fuck!
Kan I også høre noget?
(lyden af kaglende høns)
- Hun kommer! - Shit!
Lyset...
Kom nu!
Hej, Albert. Har du Camillas nummer?
Kom nu bare med det!
(lyden af en høne)
(skræppende høne)
(hønseskrig og flænselyde)
Okay, tak.
(mobilen ringer)
(skrig)
Ind med jer. Kom nu, kom nu!
Kom nu. Skynd jer, mand!
- Hvad fanden laver du? - Redder jeres nysgerrige røv.
Hun erjo en... Hun er jo et... en...
- Hun erjo et... - Et monster.
Ulla Harms er ikke...
...et menneske.
Og undervisningsministeren kom ligesom ud af en kugle?
Du ved godt, at jeg ved, det lyder sindssygt. Men jeg så det.
De laver om på virkeligheden.
Jeg kan forstå, I har det svært med Ulla, men...
Nu må det være slut med det der video og spil...
Vi må have fat i Psykolog-Claus.
Klokken er kvart over ti. Vi kunne faktisk godt ringe til Ulla.
- Tage tyren ved hornene. - Ingen grund til at udsætte det.
- Du har hendes nummer? - Ja. Så kan I selv se.
Så finder vi ud af, hvem det er, der har ret.
Bare fordi I ikke tror på det...
(alle råber i munden på hinanden)
Hej... Hold da op, en masse mennesker!
Sikke noget, hvad? Kom indenfor alligevel.
Her borjeg så.
- Hvad sker der? - Typisk...
- Ja, ja. Det var det, jeg sagde. - Sådan var der altså ikke før.
(kormusik i baggrunden)
Jeg vidste det, Laura.
Jeg har lige smidt en kage i ovnen. Jeg ser lige til den. Kom bare ind.
Sådan her så der ikke ud før. Det er fuldstændig ligesom på film.
Phillip... Det er ikke en film. Det er virkeligheden.
(Ulla Harms' stemme, der taler baglæns)
Bøh!
Undskyld, det er bare mig. Jeg elsker at lave sjov.
Ungerne hader mig for det. Nej, undskyld.
Nu trorjeg, vi trænger til en kold øl eller en kop tordenkaffe -
- efter den her hæsblæsende aften. Hvad har I lyst til?
- Kan man få et blødkogt æg? - Hvad siger du, Carl?
Carl... Carl med den smukke fantasi.
- Der sker så meget med dig. - Hvad sker der med mig?
Det er måske ikke lige her, jeg...
Carl... Du er ved at komme ud af skallen.
Det er godt at se.
Nej, undskyld.
Undskyld... nå, ja... Nej. Hvad har I lyst til?
- Måske skulle vi annoncere det? - Nu? Ja... jo.
Som jeg talte med Jesper om, harjeg besluttet mig: Vi tager til Paris.
Nej...!
- Ulla, er det nu helt sikkert? - Ja da.
- Jeg skal fandeme ikke til Paris! - Nu holder du din... Unge mand!
Ulla, jeg ved ikke, hvad din plan er, men jeg ved, du er en sød hamster.
- Albert... - Jeg mente led monster! Sød hamster.
Du er da også en sød hamster, Albert. Hvor er du sød.
Skal Albert ikke snart have bøjle?
(de voksne griner)
- Jeg tager ikke med! - Der er ikke mere at diskutere.
- Så flytterjeg hjemmefra. - Hold nu op, din idiot.
Du har godt af at komme ud og få nogle udfordringer.
Du lever alt for meget i din egen lille, syge fantasiverden.
- Syge fantasiverden? - Med fortiden og det...
Carl. Carl...
Carl, lille skat...
Det var ikke fair, mor skulle dø, vel?
Mor er ikke død. Mor er bare et andet sted.
Det er hun. Og hun kommer aldrig mere tilbage.
Carl... Carl, lille skat.
Vi må videre, os to.
Jeg er sikker på, mor sidder deroppe lige nu og kigger på os.
Og så tænker hun:
"De to, de skal da have det sjovt igen."
"Dem, som jeg elsker."
Jeg synes sgu, vi fortjener at komme til at grine igen.
Rende rundt i bar røv, for at sige det rent ud.
Hvad?
- Ved du, hvad jeg har gjort? - Nej.
- Jeg har købt dig en hvid skjorte. - En hvid skjorte?
- En kridhvid skjorte. - Du er skør.
- Jeg ligner jo en konfirmand. - Nej, du ser da fin ud.
Hvad laver du? Forresten, hvor er Sofie?
- Vi får en gæst til middag. - Nogen, jeg kender?
(det ringer på døren)
- Ja... Der er hun. - Ah! Nu ved jeg, hvem det er.
Hej.
(dæmpede stemmer)
Er Rikke med?
Hej, Carl.
- Skål. Tak, fordi jeg måtte komme. - Tak, fordi du ville se os. Carl...
Carl!
Det er heftigt, det her, hvad? At din far inviterer læreren til middag.
- Måske var det ikke så god en idé. - Jo, det var en rigtig god idé.
Carl og jeg er glade for, at du ville se os. Ikke, Carl?
Skål. Og velkommen.
- Hvad går din plan egentlig ud på? - Undskyld?
Hvad hedder din planet?
Carl...!
Carl... undskyld!
(telefonen ringer)
Det er min, der ringer. Den ringer hele tiden.
Det er Jesper Osböll.
- Carl, Carl, Carl... - Ulla, Ulla, Ulla.
- Min lille Carl. - Min lille Ulla.
- Hvad vil du med min far? - Vi er bare glade for hinanden.
- Ulla... - Mm?
- Jeg ved, du er en alien. - Nå?
Hm. Mener du sådan en her?
- Så... - Var det vigtigt?
Nej. Journalisterne ringer hele tiden. Det er den bog.
Lad os spise, inden maden bliver kold. Kan du ikke sende fadet rundt?
Vågn op, Carl. Carl, vågn lige op!
Du ligner en, der har set et monster.
Og så pludselig, fra den ene dag til den anden, var hun væk.
Jeg troede aldrig, jeg skulle blive menneske igen.
Ulla, har du nogen sinde elsket nogen?
Jesper... Jeg ved ikke, hvad det er.
Arh... Det er jeg sikker på, du gør.
Der, hvorjeg kommer fra, findes kærligheden ikke.
Det erjeg da ked af at høre. Men din mor og far må da...?
Min mor åd min far.
Han blev simpelthen ædt op af hende? Ja, det hører man.
Det skerjo tit, at ægteskabet ender i det rene helvede.
- Hun satte sig på ham? - Hvad?
Hun omklamrede ham og sugede alt liv ud af ham, eller hvad?
Ja. Det er faktisk det, man gør, der hvorjeg kommer fra.
Man finder sig en mage, føder ungerne, og så æder man hannen.
Du godeste. Det erjo arvesynden i jeres familie, ligefrem.
Jeg må lære om kærligheden, så vi kan holde op med at destruere os selv.
Det var præcis derfor, jeg skrev min bog.
Fortæl mig, hvordan man gør.
Hvordan man gør?
Man mærkerjo hinanden. Man viser medfølelse.
- Mærker hjertet slå. - Og så bliver man uovervindelig?
Uovervindelig? Det var måske lidt forenklet sagt, -
- men jo... jeg tror da på, at kærligheden besejrer alt.
(det ringer på døren)
- Hej. - Hej, Maria.
Hun vil ikke sove. Jeg er ked af at forstyrre, men hun ville hjem.
- Hej. Hvordan har Rikke det? - Fint.
- Kom og få et glas vin. - Jeg må hellere komme tilbage.
Vil du ikke have et lille glas? Vi sidder lige og får.
- Værsgo. - Tak.
- Vi ses jo i morgen. - Ja.
Så må vi se, om vi kan få alle ungerne med.
- Det erjo en lang tur. - Mm. Men med mange stop undervejs.
- Sønderjylland, var det ikke? - Jo. Det er en dejlig feriekoloni.
- Slip mig! - Jeg vil ned!
Hallo, prøv at tage det med ro. Jeg ved godt, det er supersvært.
Sæt mig ned!
Vi forstår godt, at det er supersvært, det her.
Men Ulla er, for at sige det, som det er, brandked af det.
Det bliver så det sidste, I nogen sinde kommer til at se til jeres søn.
I resten af jeres tilværelse vil I være plaget af den samme tanke:
"Vi... sendte vores søn til et sted, hvor han aldrig vendte tilbage."
I er det svageste led. Farvel.
Ulla har selv foreslået den gode løsning, som kommer her.
Det er nemlig Jesper!
Hov, hov. Hey, børn...! Jeg erjo Carls far.
Og jeg tager med som jeres sikre link mellem børnene og forældrene.
Jeg er sikker på, vi nok alle sammen skal få en fantastisk tur.
Lad os da bare stige ombord på bussen.
Det kunne du godt have sagt.
Chaufføren fik salmonellaforgiftning. Og jeg harjo det store kørekort.
Far... Du er så fuld af overraskelser.
En og en er tre, og Jorden er flad Gorm den Gamle var smed i Hobro
alt, hvad vi har lært og alt, vi ved var svært
vil vi glemme for hovedet skal ha' ro
ferie, ferie, ferie, slap nu af du har fri, og syng en glad melodi
op mod solen ler vi den vil skinne, til ferien er forbi
(synger) Ferie, ferie, ferie...
Slap nu af, vi har fri...
Det er her.
Og din far er kommet med.
Den vil skinne, til ferien er forbi...
Hold kæft, hvor uhyggeligt, hvad? Køjesenge... Ren gyser, Tobias.
- Så luk dog røven, Malthe! - Luk røven selv.
- I lider alle sammen af paranoia. - Du ved ikke en fløjtende skid.
- Tror I, hun vil æde os? - Vi skal jo videre i morgen.
- Til Paris. - Eller Gondor...!
Vi kommer aldrig til Paris.
Det er skønt at rejse, hvad?
Ulla, det er så fedt, du kan bruge mig.
Måske.
Men jeg kan godt bruge Jesper.
Jeg kan i hvert fald også godt bruge dig.
Jeg synes, vi skal besøge hønsefarmen i morgen. Besøge hønsefarmen.
De vil gerne vise os hønsefarmen, dem som har hønsefarmen.
(tordenskrald)
Det er en god idé.
Jeg må forberede mig.
Sexet...
Det hele hænger sammen. Ulla Harms vil have os med til sin planet.
- Vi er hendes forsøgsdyr. - Jeg fatter ikke en skid.
Min far skrev en bog, der handler om universets stærkeste kraft.
- Atombomben? - Kærligheden.
Hippie-Carl, mand. Hvad sker der for dig? Er du blevet forelsket?
Prøv at komme og se.
Hvad laver hun?
- Hvad fuck laver hun? - Hun gør sig klar.
- Til hvad? - Hun gør klar til, at vi skal rejse.
(lyden af høns)
Ulla? Hvad laver du?
Jeg tænkte bare på, om du havde lyst til at sove sammen med nogen.
Ulla, jeg tror virkelig, du trænger til en mand.
(med Claus' stemme) Jeg tror, du trænger til en mand.
- Er du sikker på, du kan køre den? - Pærelet.
- Hvad med larmen, når vi starter? - Vi skubber den i gang.
Kom så!
- Kom nu. - Kom nu ind med jer, mand!
Skynd jer! Kom nu, kom nu.
Hallo, hvor er Carl? Carl, kom nu ind med dig!
Så kører vi.
(motoren starter)
- Jaaa! - Hvor er det fedt, mand!
- Jeg synes, du er skidegod. - Det synes jeg også. Altså du er.
Kom så, Albert. Giv den fuld gas! Albert... Albert...
Hvad er der?
- Hvad med min far? - Han skal nok klare den.
Albert... Albert...!
Fuck!
(blæselyd)
Kære børn...
Den her bus får os jo aldrig frem...
...til vores mål.
Sig farvel til jeres sidste dag på jorden.
- Hvad skal vi på en hønsefarm? - Jeg synes da, det er spændende.
Bybørn ved aldrig, hvor det, man spiser, kommer fra.
- Luk røven. - Har nogen set min computer?
Har du lagt mærke til noget med ungerne? Den her tur hjælper.
De er allerede blevet sig selv igen.
Det var nu en skam, at Claus' kone fik salmonella.
Jeg var slet ikke klar over, han var gift. Men alligevel...
Du skal dreje her.
(bankelyde)
- Er det en burhønsefarm? - Ja.
Sådan et sted, hvor tusindvis af høns er klemt sammen i småbitte bure?
Ja, de kan jo lige så godt vænne sig til det.
Så er vi her. Kom så!
Ulla? Ulla...
- Hvad er pointen med det her? - I skal bare gå derind.
I skal bare gå derind. I skal bare vente derinde. Kom så.
- Kom så. - Så lad os da gøre det, unger.
Det kan godt være, det er sundt at opleve. Højst sandsynligt.
Måske. Ja...
Jamen så...
Kom ud på pladsen, Carl. Vi rejser lige om lidt. Kom.
(Ulla messer på fremmed sprog)
(tordenskrald)
Hvad laver du? Hvor er de andre?
Så kig dog på mig!
Forsvind herfra, ellerjeg skyder!
- Mor? - Carl, min dreng...
Min søde, lille, elskede skat. Læg nu det gevær.
Hold op med det der. Det kan du ikke være bekendt! Du er ikke min mor.
- Hvorfor siger du det? - Fordi min mor er død!
Stop det der!
Hvor er de? Hvor er de?
- Carl! - Far! Hvad fanden laver I?
- Hvad vi laver? Få os ud herfra. - Vent!
- Kuglen... brugte hun kuglen? - Få fat i kuglen.
Ødelægger du den, ødelægger du også hende.
Aargh!
- Carl... - Stop det der!
(brøler)
Jeg kan ikke ødelægge den her. Det er umuligt.
- Høsteren... Den kværner alt. - Få fat i høsteren og kværn kuglen.
- Høsteren? - Ud ad bagdøren og forbi siloen.
Kom nu, Carl!
Hvor er min kugle?
(brøler)
Carl!
Stop! Ikke et skridt nærmere.
Undskyld...
Carl, det er bare... Jeg sidder deroppe...
...fuldstændig uden kærlighed, og kigger ned på jer, der har så meget.
Jeg vil bare have, der er nogen, der elsker mig.
Jeg vil bare gerne elskes, Carl. Længere er den ikke.
Er det for meget at bede om?
Men det er, som om, at "nej, der er lukket, for du er derfra..."
Forstår du, hvad det vil sige bare at ville elskes?
Jeg vil bare elskes, Carl, for helvede!
Hvorfor er der ikke nogen, der elsker mig?
- Ulla, Ulla... - Hvorfor er der ikke nogen... Ja?
- Det gør du ikke så godt, det der. - Nej?
- Det tror man ikke på. - Nej?
Okay. Nej? Nej...
Nej, hold nu op. Jeg kunne være din mor, Carl.
Hende, du hver dag laver morgenmad sammen med.
"Godmorgen, Carl." "Godmorgen, mor." Eller Ulla...
Det kan godt blive for meget. Ups, der er far! Ham harjeg ikke spist.
Nej, det er ikke sjovt at lave sjov med...
Vi kunne sidde og hygge os om aftenen med stearinlys og...
Ulla... Du ville blive en elendig papmor.
Far...
Er du okay?
Undskyld.
Jeg tror altså, du ville være fin med langt hår.
Må jeg godt kysse dig?
Helst ikke.
Vores historie ender i et kys.
For sådan er det. Trods alle krige og alle monstre, -
- så ender alle historier altid med et par læber, som mødes -
- og skaber fred.
Derfor synger Jorden. Og derfor er Jorden vores.
Og derfor er Jorden altid varm.
Tekstning: Kirsten Mollerup www.sdimediagroup.com